Arhivă : Interviuri
Înapoi
Interviu cu violoncelistul Jérôme Pernoo
![](https://static.srr.ro/images/articles/15/art-127971-pernoo_mare.gif)
Dacă aceste premii apar în timpul formării, ele îți oferă într-adevăr deschideri. După aceea, concertele, experiența, munca împreună cu compozitorii, toate îți alimentează progresul. Încetul cu încetul concursurile nu mai reprezintă mare lucru, dar îți asigură pornirea.
Care sunt personalitățile care v-au influențat cel mai mult? Ați avut un model în formarea dumneavoastră?
Am studiat în Franța cu Philippe Muller și Xavier Gagnepaine, profesori severi care m-au introdus în cunoașterea instrumentului, a muzicii, punându-mi bazele unui repertoriu fundamental. După aceea, viața artistică în care am trăit și-a pus amprenta. O personalitate ce m-a marcat profund este, fără îndoială, Constantin Stanislavski, legendarul rus. I-am studiat biografia, cărțile, teatrul, gândirea, inspirându-mă în multe privințe: de la maniera de interpretare, până la înțelegerea muzicii și mai ales, asupra modului în care să transmiți publicului toate emoțiile.
Astăzi, majoritatea studenților se formează în mai multe centre europene sau americane. Ce părere aveți despre globalizare. Este un fenomen benefic?
Fenomenul de globalizare este foarte apropiat fenomenului muzical pentru că astăzi în toată lumea se cântă cam în aceeași manieră. Acum ceva vreme muzicienii puteau fi afiliați diverselor culturi: rusă, francezăe și așa mai departe. Interpreții de azi au ocazia să se inspire din toate școlile. Cred că este trist să se piardă o anume identitate, dar în același timp este un progres pentru arta muzicală. Interpreții caută ceva mai mult în acumularea necesară formării lor. În concluzie, globalizarea le permite să-și îmbogățească orizontul cultural și astfel să servească mai bine muzica.
Ce reprezintă Parisul pentru dumneavoastră?
Îmi oferă șansa de a fi profesor la Conservatorul Național; este cu adevărat o șansă pentru că nivelul este foarte ridicat: studenții sunt formidabili, lucrează mult aspirând la înălțimi artistice pasionante pentru un profesor.
Ce reprezintă Bucureștiul pentru dumneavoastră?
... o mare recunoștință pentru entuziasmul publicului în fața muzicii, la fel ca și în Franța.
Ați avut ocazia să cunoașteți capitala noastră?
Da. Prima oară când am văzut Bucureștiul a fost acum șapte ani, când am cântat în Orchestra de Tineret a Comunității Europene, interpretând atunci La vie en rose de Strauss.
Ce calități trebuie să dețină un violoncelist pentru a deveni foarte bun?
Cea mai mare calitate înainte de a fi violoncelist este aceea de a fi un bun muzician.
Cum se derulează o zi tipică din viața dumneavoastră? Vă întreb acest lucru pentru că împletiți mai multe activități: realizați emisiuni radiofonice, sunteți directorul Festivalului "Les vacances de Monsiuer Haydn" (La Roche Posay)...
... acum scriu și o carte. Îmi place muzica la modul cel mai profund și îmi dedic viața comunicării acelei vibrații pe care o atinge arta sunetelor. E un angajament foarte prețios, pe care l-am deprins de mic, pentru că provin dintr-o familie de muzicieni. Toate lucrurile sunt bune, concertele, organizarea festivalului, realizez emisiuni la Radio, fac însemnări pe internet despre maniera mea de a aborda unele creații și de a le pune în contextul istoric, literar... Tot ceea ce fac în viață slujește unui singur scop, MUZICA. Am conștiința că nu sunt numai artist, ci și artizan și pentru un interpret este necesar să aibă o anume umilitate în fața artei... Cred că muzicienii recunosc în noi cine e artist și cine artizan. Genialii nu suntem noi, ci Mozart, Beethoven, Haydn, dar și compozitori contemporani care scriu o muzică magnifică precum Conesson, al cărui concert îl voi cânta la București. Artizanii suntem noi.
Am o mare pasiune pentru noua modalitate de exprimare a muzicii actuale și putem vedea mulți compozitori care se detașează față de stilul deceniilor trecute. Atunci, creatorii taxau publicul prin muzici conceptuale, care necesită multă inteligență și un interes intelectual aparte, dar care pierdeau din vedere emoțiile directe și sufletul ascultătorului. Astăzi, asistăm la o revoluție, muzica a redevenit tonală, angajând vibrații emoționale prin armonii, melodii și multe alte lucruri care nu se văd.