Cronici
Înapoi
AUDIO. Omul e mai puternic decât destinul! Un nou Oedipe de George Enescu la Opera Națională București
![](https://static.srr.ro/images/articles/16/art-img1-3754261-img_0952.jpg)
Omul, omul e mai puternic decât destinul! - îi răspunde Oedipe Sfinxului, într-unul dintre momentele cheie ale operei lui George Enescu. L-am ascultat seara trecută pe baritonul Ionuț Pascu în rolul titular, într-o nouă producție, prezentată de Opera Națională bucureșteană în regia lui Stefano Poda. De fapt, renumitul Poda semnează, în această monumentală montare, demnă de orice teatru de operă important, nu doar regia, ci și decorurile, costumele, luminile și coregrafia, toate gândite coerent și unitar. Este firescul, în ceea ce îl privește.
A fost o seară de premieră, așadar, deși publicul a avut ocazia să urmărească acest spectacol și în avanpremieră, pe 21 decembrie 2023, el fiind reluat acum cu ocazia Zilei Culturii Naționale, sărbătorite în 15 ianuarie.
Spectacolul a fost precedat de o scurtă conferință de presă, la care au participat Daniel Jinga, managerul instituției, Raluca Turcan, ministrul Culturii, dirijorul Tiberiu Soare și baritonul Ionuț Pascu.
Ce înseamnă pentru interpretul rolului titular întâlnirea cu această partitură?
Ionuț Pascu: Pentru mine, această partitură a reușit să deschidă noi orizonturi - și vocale, și muzicale, fiindcă Enescu nu se rezumă la note, merge mult mai departe, ajunge în cele mai mici detalii ale dramaturgiei muzicale, pe care, din fericire pentru noi, le-a lăsat scrise. Noi nu avem decât misiunea de a decoda, de a le traduce pentru publicul care sigur trebuie să vină oarecum pregătit pentru a face parte activă din această monumentală capodoperă.
Tiberiu Soare, care a mai dirijat partitura enesciană, a declarat că îi place foarte mult producția lui Stefano Poda și că speră ca ea să aibă viață lungă în stagiunile Operei bucureștene. A oferit, de asemenea, un sfat ascultătorilor:
În calitate de public nimeni nu trebuie să fie speriat de această lucrare, pentru că ea de fapt trebuie să își găsească o cale naturală de a ajunge la dumneavoastră și asta am încercat noi să facem, mai mult sau mai puțin conștient. Din partea mea, mărturisesc, foarte mult conștient. Am încercat să prezint acest mesaj astfel încât să ajungă la absolut oricine ascultă. Am nevoie de oameni care sunt interesați de ce a scris Enescu și credeți-mă, am încercat cu toată onestitatea să redăm, noi, toți artiștii care am luat parte la pregătirea acestui titlu, exact ce am găsit în partitură. O să găsiți un număr minim, dacă nu foarte asimptotic apropiat de zero, de intervenții personale. Ceea ce veți auzi este încercarea noastră onestă de a reda fără rest ceea ce am găsit în paginile acestei partituri.
Managerul Operei, Daniel Jinga, a salutat prezența la eveniment a Ministrului Culturii, Raluca Turcan:
Ne simțim privilegiați în seara aceasta că ați ales să veniți la noi, deși într-un fel din mândrie credem că merităm, dar nu noi ca oameni, ci toată producția aceasta și tot ce veți vedea în seara aceasta că se întâmplă la Opera Națională București.
Raluca Turcan: În această seară vom avea bucuria să participăm la premiera acestei capodopere enesciene într-un moment cu dublă valență, Ziua Culturii Naționale, o zi care mi-aș dori să se multiplice pe tot parcursul anului și atenția pe care o acord oamenii, decidenții, zilei culturii naționale să fie aceiași pe tot parcursul anului. În același timp, sărbătorim 70 de ani de la inaugurarea acestei excepționale instituții lirice.
Tot de la Ministrul Culturii am aflat că la spectacol au fost invitați, în public, elevi și studenți ai liceelor și universităților de muzică și de arte din București. Cum li s-a părut lor spectacolul?
Este prima dată când vezi Oedip-ul enescian?
Da. Este prima oară.
Ce te-a adus în seara aceasta aici?
De la UNATC, profesoara mea de regie mi-a spus că are niște bilete și că să venim la Oedipe de Ziua Culturii.
Cum ți se pare montarea?
Enescu mi se pare de când eram mică și mergeam cu mama mea la Ateneu foarte greu de digerat, adică ori îți place, ori nu îți place. Mie îmi place. De-aba așteptam să îl văd pe Stefano Poda. Am studiat despre el la scenografie. Îmi place foarte tare - Maria Constantin.
- Mă numesc Alexandra și vin de la liceul de arte plastice Nicolae Tonitza.
Este prima dată când vezi Oedipe-ul enescian?
Da.
Care sunt primele impresii?
Este foarte spectaculos. Scenografia, montarea, baletul. Este foarte metaforic și captivant. Îmi place foarte mult.
Dacă ar trebui să-l recomanzi cuiva de vârsta ta, ce i-ai spune persoanei respective pentru a o atrage înspre un spectacol cu Oedipe?
I-aș spune că dacă dorește să își lărgească orizonturile artistice, pentru că până la urmă, opera, chiar dacă nu este o latură atât de dezvoltată tineretului de astăzi este una foarte frumoasă, de care eu una sunt pasionată. Vreau să dau la Conservator la canto clasic și pentru mine este minunat să ascult și să descopăr voci noi.
După primul spectacol cu Oedipe de la București, în regia lui Jean Rânzescu, în 1958, aici au mai fost invitați alți cinci regizori care au semnat montări ale creației lui George Enescu. Ei au fost, în ordine cronologică: Cătălina Buzoianu, Andrei Șerban, Petrică Ionescu, Anda Tăbăcaru Hogea și, cel mai recent, Valentina Carrasco. Producția creată de Stefano Poda este, așadar, a șaptea, la București. Artistul, renumit la nivel international, are o rețetă, însă ea este una de mare impact și de succes. Mi-a plăcut viziunea lui pentru Oedipe, și pentru că am avut la dispoziție două pauze în care să mă întâlnesc, scurt, cu foarte mulți cunoscuți - muzicieni sau melomani - pot spune că n-am fost singura plăcut impresionată. A ajutat foarte mult și prezența lui Ionuț Pascu pe scenă, un muzician care se dedică fiecărui rol cu multă seriozitate, inteligență și talent. El a fost cel care a strălucit seara trecută - un lucru care nu ar fi fost neapărat de la sine înțeles doar pentru că interpreta rolul titular. Ionuț Pascu nu este doar un interpret valoros, cu timbru nobil și pronunție impecabilă în limba franceză, ci și un actor ce a dat viață unui personaj credibil. Partenerii săi de scenă, de valori inegale, au fost, între alții, basul Marius Boloș - în Tiresias, baritonul Dan Indricău în Creon, tenorul Andrei Lazăr în Păstorul, mezzo-soprana Sorana Negrea în Sfinxul, basul Leonard Bernad în Phorbas, mezzo-soprana Oana Andra în Iocasta, mezzo-soprana Andreea Iftimescu în Meropa și soprana Daniela Cârstea în Antigona.
Spectacolul a fost de mare impact. Amintesc aici extraordinara scenă a Sfinxului, singurul personaj care apare îmbrăcat în roșu puternic, într-o mare de alb cu accente negre, scena uciderii lui Laios, în care gestul lui Oedipe este multiplicat, într-o mișcare cinematografică de ralanti, de corpul masculin de balet, care adesea amintește de statui grecești, dar și momentul orbirii lui Oedipe, în care acesta reapare în fața publicului străpungând, într-o mișcare simbolică, un panou (basorelief) cu un ochi imens.
Muzical vorbind probabil cea mai mare problemă a fost - ca de obicei - faptul că orchestra acoperea vocile de pe scenă. Au fost momente - ca cele ale Antigonei, de exemplu, dar nu numai - în care nu auzeam vocea solistă. Tot din păcate corul - un element atât de semnificativ în tragedia antică grecească și, implicit, în creația lui Enescu - a fost o prezență palidă, din punct de vedere calitativ, cu lipsă de omogenitate, detimbrări și imprecizii. Mare păcat, mai ales că în producțiile trecute cu Oedipe a cântat extraordinar de bine!
Tiberiu Soare, unul dintre cei mai inteligenți și dedicați meseriei sale șefi de orchestră din România, a reușit să ofere cursivitate, firesc în redarea acestei partituri minuțios notate de autorul ei. Au existat multe momente de reală frumusețe - frumusețea blândă, cea pasională sau cea violentă a muzicii lui George Enescu.
Următoarele spectacole cu Oedipe de George Enescu au loc în serile de 9 și 11 februarie la Opera din București, cu aproape aceeași distribuție. Vi le recomand cu căldură!